-Добро утро!
-Здрасти!Как мина срещата ти снощи?
-Добре.
-О,радвам се.
-Аааа!Боже,съжалявам!
-Добре де,много добре!Както и да е,трябва да тръгвам. Закъснявам за работа.
-Какво?!Ще оставиш тази жена с мен?!
-Да.Хей,не се тревожи,тя е чудесно момиче.
-Хей,слушай,ще ми направиш ли една услуга? Като излезе,може ли да й споменеш,че не търся сериозна връзка?Ще бъде чудесно.
-Какво?!Шегуваш ли се?!
-Просто спомени.Положи основите.Кажи й,че съм самотник.Не!Кажи й,че съм престъпник!Тя не би искала да се забърква с такива като мен.
-Знаеш ли,това е много за запомняне.Не може ли просто да й кажа,че си прасе?
-Хей,аз ще й се обадя после!Честно!Хайде де, Чандлър го правеше,дори правеше палачинки на момичетата.Плюс това правеше повече,и оставяше за мен!
-Забрави!Няма да казвам на момичето нищо! Отговорността не е моя!
-Чудесно!А сега,докъде бяхме стигнали с палачинките?
-Здрасти. -Здравей.
-Съжалявам,но не можах да заключа вратата.
-Да,Джоуи я повреди,когато се нанесох.
-Ти сигурно си Рейчъл,аз съм Ерин.
-Приятно мие.
-Не искам да прозвучи като в гимназията,но той каза ли нещо за мен?
-Искаш ли палачинки?
ПРИЯТЕЛИ Книгата на Рос в библиотеката
Превод и субтитри: DON TOMAZO
-Хайде де! Защо сме тук?
-Окей,окей,познай!
-Заради готините гаджета?
-Окей,окей,аз си пишех имена в компютъра на библиотеката,нали знаеш,за забавление...
и написах моето име,и познай какво излезе?
Докторската ми дисертация!Тук е!В най-голямата библиотека на университета!
-Уау! Това е много хубаво!
-О,ъмм,тук има една книга от жена на име Уенди БАГИНА!!!
-Какво е това?
-Звучи ми като двама души,които се наслаждават на системата на подреждане на книгите!
-Толкова съжаляваме!
-Не си ме довел,за да правим това,нали?!
-Тя пак ли върна пилето?!
-Каза,че сега е много сухо,и иска да дойде тук и да ти обясни точно как го иска.
-Е,добре!Бих искала да се запозная с тази експертка по пилетата!Покани полковника да влезе!
-О...БОЖЕ...МОЙ!!!!
-Щастливо копеле! Джанис!
-Как си,г-це Супер Готвачка в този супер-готин ресторант с най-готиното пиле на света?!
-Добре съм.
-Ооо!Какво е това на пръста ти?Ще ослепея!
-Е,кой е щастливеца?
-О..БОЖЕ..МОЙ!Толкова много съжалявам,мила! Добре ли си?Не си й казала,че ще се женим,нали?
-Ами, тя видя пръстена.
-Откачи ли?
Е, беше шокирана в началото,но така се случва с повечето хора! -Да!
-Ами, всъщност сега тя има гадже,казва се Кларк. И тя....се самопокани на сватбата ни...Кларк също.
-Ти й отказа,нали?
-А?
-Отказа й,нали?!!!
-Ами,тя ме притисна!Попита ме дали сватбата ще бъде в града.Какво трябваше да направя?
-Излъжи!!!!Толкова ли е трудно?Например: "Чекът е в пощата"или"Бебето ви е много сладко", "Нямам търпение да прочета книгата ти,Рос!"
-Стига де!Е,ще дойде на сватбата ни.Какво толкова?
-Да не би да си мислиш,че ще си седи тихичко?
-Не мислиш,че ще иска да вдигне тост?!
-Не мислиш ли,че ще иска да грабне микрофона и да изпее "Любовник на повикване"?!
-О,боже,тя и тогава няма да хареса пилето,нали?!!!
-Знаеш ли?Няма проблем.Тя сигурно дори няма да иска да дойде.
-Наистина?
-Не!Това беше лъжа!!!Видя ли колко е лесно?!
-Значи,ти щеше да я излъжеш?
-Да!!!
-Щеше да ти е толкова лесно?
-Да!!!
-Добре,значи ще го направиш в събота вечерта, защото ще ходим на вечеря с нея и Кларк.
-Хей!Как сте?
-Здрасти!
-Хей,коя е приятелката ви?
-Здрасти!!!
-Здрасти,Джоуи!
-Ерин!Още си тук!
-Да,прекарахме деня заедно!Изкарахме си чудесно!
-Защо не?Ерин е страхотна!А вие,момичета....
-О,вижте...трябва да тръгвам.Беше чудесно,момичета!
-Да!Окей!
-Чао,Джоуи.Снощи беше готино.
-Да.Аз...ще ти се обадя.
-О,и аз ще ти се обадя!
-Или аз ще ти се обадя.
-Обади се и на мен!
-Окей,радвам се,че пак те видях.Чао!
Чао!Чао!
-Е, системата се разпадна,а?!!!
-О,Джоуи,съжалявам,не можах да й кажа онези неща, които ти искаше.А и ние си поговорихме и....
-Искаме да се ожениш за нея!
-Какво?!
-Тя е чудесна!Нямаш си представа!
-Нямам представа?!Кой я доведе тук?
-Купидон.
-Джоуи,тя е супер.Говори 4 езика?
-Боже,вие знаете какво искат мъжете!!!
-Джоуи,стига де!Тя перфектна за теб!Мила е, харесва бейзбол,и....изпи две бири на обяд!
-Моите бири!!!! Вижте,момичета,тя е много сладка,изкарахме си чудесно, но не виждам бъдеще с нея.
-Да,но ти винаги казваш така!
-Да,може би ако дадеш поне на нея шанс, ще има някакво бъдеще!
-Съжалявам,момичета,но не мисля.
-Както и да е.Добре.
-Хей,не започвайте да ме съдите!
-Ти си влюбена в асистента си!
А ти,ти си тази,която има връзка с онзи тип, който си държи гълъбите на покрива!!!
-Фийби!
-Тайна връзка!!!
-Хората го правят пред моята книга!!!
-Моля????
-Докторската ми дисертация е в университетската библиотека,
отидох да я видя,а там едни студенти правеха бебета насред Палеонтологичния отдел!!!
-О,боже!Видя ли нещо хубаво?
Нека те попитам нещо.Във вашето училище имаше ли определено място,където студентите ....се натискаха?
-Да,имаше.В ъгъла на библиотеката,където стояха всички онези прашни книги,които никой не чете....Да,имаше.
-Чудесно!Защото непрекъснато прииждаха нови! Явно е нещо като място за срещи.
-Чакай малко,да не би да е на 5-я етаж,до стената в дъното?
-О,за бога!!!
-Да тръгваме за филма!
-Какво е това бързане?
-Искам да видя прегледа.......Заради сладкишите.
-О! Здрасти!
-Я вижте кой е тук!
-Здрасти!
-Джоуи. -Ерин.
-Здравей,Рейчъл.
-Е,ние тъкмо тръгвахме на кино.О!Не!!!
-Какво има?
-О,Фийби,забравихме за партито,на което трябваше да отидем!
-О,не...
-Какво парти?
-Рожден ден.
-На кого?
-На Алисън.
-О,и на колко става Алисън?
32.
-Чакай малко!Защо вие не направите нещо заедно?
-Да,я виж ти каква случайност?!!!
Извинете.Аз съм професор тук.Знаете ли Палеонтологичния отдел,5-ти етаж,секция 437?
-Да!Дайте ми само 5 минути!Трябва да намеря някой да ме замести.
-Не!Не!!!Не!!!!!Може ли да говоря с шефа ви?
-Мога ли да ви помогна?
Здравейте,чудех се дали е възможно да усилите охраната в отдела по Палеонтология?
Вижте,аз написах книга,която е там горе,и вместо да я четат,хората се въргалят пред нея.
Наясно сме с проблема,който имате предвид.
Но що се отнася до засилване на охраната,страхувам се,че не ни достига персонал.Не мога да ви помогна.
Чудесно!Щом аз съм единствения човек,който проявява някакво уважение към светостта на писаното слово,ще отида да я защитавам сам!!!
-И да не си ме последвал!
-Здрасти!
-Как мина с Ерин?
-О,невероятно!Изкарахме си супер!
-Йей!!!Значи,вече не ни се сърдиш?
-Не!Не!Не!Вие бяхте прави!Беше много по-хубаво от първия път,когато излязохме!Беше странно,и двамата бяхме много притеснени.
-Не спахте ли заедно?
-Да,това ме успокоява.
И! Имаме толкова общи неща.Тя обича сандвичи, спорт,само дето е фен на "Метс"...
сега не е проблем,но ако имаме деца...
-О,боже.Чуй се само,говориш за деца...О,моят Джоуи...
Моля те,не се жени преди мен!!! -Окей.
-О!О,не мога да повярвам,че Кларк ми върза тенекия!
-Може и да дойде.
-Ти тъпа ли си?Минаха цели три часа!
-Свърши ли вече?
-По-добре да минем на веселите неща!Защо не ми разкажете за прекрасната си сватба?
-Всъщност...има нещо относно сватбата ни, за което искахме да говорим с теб.
-Ъммм,ще бъде малка церемония.Ъмм,мъничка. Даже не сме сигурни защо я правим?!
-Всъщност ще бъде само семейството.
О...чакайте...
вие ме смятате за част от семейството?
-О,трябва да ви попитам нещо,и бъдете честни,
кое исакте да ви изпея:"Безгрижен шепот" или "Дамата в червено"?
-Как можеш да твърдиш това?"Метс" нямат завършващ играч!
-Какво ще кажеш за Бенитез?
Какво ще кажеш за първия мач от сериите?
-Какво ще кажеш да млъкнеш?
-Ти млъкни!Обичам да споря с нея!Ей сега се връщам.
-Окей.
-Е,как върви с Джоуи?
-Ъъ,окей.
-Окей?!Чакай малко,кажи ми,че го харесваш! Моля те,кажи ми,че го харесваш!
-Вижте,той наистина е чудесно момче,и аз знам,че вие искате да сме заедно,но аз просто не виждам бъдеще в тази връзка.
-Но ти каза,че го харесваш!Какво стана? Промени мнението си?!
-Май да.
-Ами промени го пак!
-Съжалявам,но просто...няма тръпка.
-Няма тръпка?Не спахте ли заедно?
-Да.
-Ахх,уличница!
-Джоуи подозира ли нещо?
-Не мисля.И знаете ли какво?
Може би ще ми помогнете да му намекна. Кажете му,че не търся сериозна връзка.
-Да,например,че си самотница?
-Да!Това е чудесно!
-Да,и може би,че си истински "стронцо"?
-Моля?
-Е, изглежда италианския не е един от 4-те езика, които говориш!
-Хей!Искаш ли да си ходим?
-Да,да тръгваме.
-Окей.Ще се видим по-късно.
-Чао,момичета.
-Хей,много ви благодаря.
-Уау.Е,изглежда не я е довел Купидон.
-Не,просто обикновено старо летящо джудже.
-Да?Да?Мога ли да ви помогна?
-Да,ние просто...просто разглеждаме.
-О,о,вие сте колеги учени.
-Какво точно търсите?А?
Може би размишленията на д-р Честър Сток върху "Смайледон Калифорникус"?
-Ъъъъ...
-Ъъъ!Ъъъ!Изчезвайте оттук!
-Ъъъ,среща ли имате?Или просто искате да си опресните възгледите на Марион за еволюцията?
-Всъщност,аз намирам възгледите на Марион за твърде прогресивни.
-Аз намирам възгледите на Марион за твърде прогресивни!
-Съжалявам,кой сте вие?
-Аз съм професор тук,Рос Гелър.
-Рос Гелър.Защо ми е познато това име? Чакайте!
-Вие ли сте го писал?
-Да!Вие сте човека,който е взел книгата ми?!!!
-Знаете ли,въобще не изглеждате така,както си ви представях!Толкова сте млад!
-Ами...аз прескочих 4-ти клас.
-Аз много,много съжалявам.
-Здрасти! -Здрасти!
-Е,как мина срещата?
-О,беше чудесно!Разхождахме се из селцето, отидохме в онази сладкарница,разделихме си един млечен шейк,70/30,но все пак...
И познайте какво?Мисля да я заведа в провинцията, в едно от онези романтични мотелчета.
-О,така ли?Тя се съгласи да дойде?
-Не,не,не,не.Изненада е.Но ще бъде доста трудно, защото каза,че ще бъде доста заета с работата си.
-О,не.
-Джоуи,миличък,трябва да поговорим.
-Ъммм...имам чувството,от това,което тя каза днес, че не търси сериозна връзка.
-Откъде го измисли?
-Ами,тя ми каза.Каза,че е самотница.
-О!...О.
-Джоуи...
-Не,хей,Рейч,няма нищо.И аз съм единак,нали?
-Хей,Джоуи,знаеш ли?Ти си прекалено добър за нея.
-Да,скъпи,и обещавам следващия път ще кажа довиждане,и че не търсиш сериозна връзка.
-Не!Не,не прави това.Просто следващия път първо се увери,че ме харесва.
-Да,и това също.
-Джоуи?
-Да?
-Искаш ли палачинки?
-Най-накрая!
-Какво ще правим?
-Мисля да изберем "Безгрижен шепот".
-Чандлър?
-Видя ли ни вече?Видя ли ни?
-Джанис,какво правиш тук?
-Ами,щях да си отида в къщи,но после разбрах,че не мога да остана сама...тази вечер.
Чудех се дали мога да остана с вас,имам нужда да бъда със...семейството си.
-Децата ни ще й казват "Лельо Джанис",нали?!
-Моля ви,иначе не знам какво мога да направя.
-Не си ли поне малко любопитна?
-Имате ли кърпички? -Да,в банята.
-Просто ще я оставим да преспи у нас.
-Не,не,не,не,ако й позволим да остане, ще остане завинаги!
-Също като креслото ти.
-За това ли мислиш сега?!
-Никога не спирам да мисля за него!
-Хей,иска ли някой от вас да влезе в банята, преди да се изкъпя?
-Джанис,съжалявам,но не можеш да останеш тук тази вечер.
-Защо?
-Честно?Нашият апартамент е център на електромагнитна активност.
-Моника и аз сме имунизирани,но за съжаление, ти не си.
-Окей,ще ми трябва юрган,но ако може да е хипоалергичен,защото иначе започвам да говоря много носово.
-Имате ли котка?Защото вече се случва?Чувате ли?
-О,боже!О,боже!Трябва да си тръгнеш!
-Защо?
-Защото Чандлър още има чувства към теб!
-Така ли?
-Я пак?
-Точно така.Точно така.
-И затова не може да останеш тази вечер.
И вероятно затова не трябва да идваш на сватбата.
-Чувства,толкова силни чувства!
-Разбирам,че чувствата му може никога да не си отидат,но ти можеш да си отидеш.
-О..Боже...Мой...Разбирам.Много съжалявам. Ще си отида.
-Довиждане,Моника.Желая ти цял живот щастие с него.
-Чандлър,обади ми се,когато всичко това отиде в канализацията.
-Не се поти,аз пазя тази секция.Всъщност,взел това приятелче да светя в очите на хората.... Окей,ще се видим по-късно.
-Само исках да покажа на Моника книгата ти.